- Pán s vami. - Aj s tebou...
Dobrú noc, páni.
Prosím... Ustúpte kúsok!
Vďaka.
Boli ste úžasná.
Som Žid, Vianoce pre mňa nič neznamenajú.
Ale na dnešný večer nikdy nezabudnem.
Ďakujem na stokrát.
Čo bude teraz s mladou dámou?
O tom som chcel s vami hovoriť.
Nemohla by prespať vo vašom kryte?
Pýtal som sa, kedy odchádza.
Zajtra ráno pre mňa príde auto.
Dobre.
V mojom kryte prespať nemôžete.
Nie som tam totiž sám.
Už tri dni tam mám krysu. Jedného dňa ju dostanem, ale...
Určite sa niečo nájde.
- Dobrú noc, pán nadporučík. - Dobrú noc.
Buďte bez starostí.
- Nájdem vám bezpečné miestečko. - Vďaka, Jörg.
Povedzte mi, nadporučík,
čo ste napísali do hlásenia?
Napísal som: "24. decembra 1914
na nemeckej strane žiadne nepriateľské akcie."
A je to pravda.
Dnes večer
pritiahol tých mužov oltár ako oheň uprostred zimy.
Aj neveriaci sa prišli zohriať.
Možno iba chceli byť pokope.
Aby zabudli na vojnu.
Možno.
Ale vojna nezabudne na nás.
Veselé Vianoce.
Oskar.
Oskar!
Počuješ? Niekto kope na území nikoho.
Míny! Ty poondiati Škóti kopú štóly.
Naplnia ich trhavinou a vyhodia nás do povetria.
- To predsa nie je štóla. - Vravím ti, že je.
Čo ty môžeš vedieť? Včera si sa s nimi bratríčkoval.
- To hovorí ten pravý! - Pozrite!
Jonathan, poď so mnou.
Jonathan!
Dale.
Dale!
Čo to tu stvárate? Prímerie vypršalo!
Nemci budú strieľať.
Vráťte sa do zákopu! Okamžite!
Vráťte sa späť! Späť!
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Môžeme si my dôstojníci pohovoriť o mŕtvych?
O mŕtvych?
Ponchel!
Dones kávu!
Ďakujem.
Vďaka.
Vďaka, Ponchel. Môžeš ísť.
Naši vám prinesú telá vojakov padlých minulý týždeň.
Aby ste ich mohli pochovať.
My vám predáme telá vašich, ktorí zahynuli v novembri.
To znie rozumne.
Pochovať mŕtvych v deň narodenia Pána.
To je rozumné.
Áno.
Idú mi popredu.
Prečo vám zvoní budík každé doobedie o desiatej?
- Na striedanie stráží? - Nie.
To si len môj pobočník ráno o desiatej dával kávu. S matkou.
Bojí sa, aby na to všetko cez vojnu nezabudol.
Už sme si na to zvykli.
My tiež.
Nepotrebuješ pomoc?
BOH S NAMI
Mohli by ste ísť so mnou, otče?
O pár dní ich rodiny,
ich ženy dostanú tú strašnú správu.
Na akú človek radšej ani nemyslí.
Pre nich už nikdy nič nebude ako predtým.
Ty tiež.
Tiež ťa jedného dňa zabalia do plachty a hodia do jamy.
Utečme, kým je čas!
Mám priepustku. Holandsko nie je ďaleko.
- Tam je mier, tam je budúcnosť. - To by bola dezercia.
Nejde o dezerciu, ale o to, aby si zostal nažive, so mnou.
Som vojak. Ako všetci tuná.
Mám tiež svoje povinnosti.
Holandská hranica je ďaleko. Chytili by nás aj s priepustkou.
Je ešte jedna možnosť.
Francúzsko je iba sto metrov odtiaľto. Stačí prekročiť hranicu.
Uvaril som čaj. Nedáte si?
Poď.
Tuná. Ostatní ma požiadali, aby som vám dal tieto listy.
Poľnej pošte nedôverujeme.
Vy sa vraciate do Berlína, tak sme si mysleli...
Samozrejme.
Do toho, Morallec!
Do toho!
To nevyzerá pre Škótov dobre!
Včera som počul o vašej žene.
Keby ste chceli... Môžem jej doručiť poštu.
Prečo by ste to robili? Čo ak vás chytia?
Vaše listy nám nezabránia vyhrať vojnu.
A potom... Keď dobyjeme Paríž a bude po všetkom,
pozvete nás na pohárik do Rue Vavin.
Na to nemusíte dobyť Paríž.
Koľko musíte vystrieľať za deň nábojov?
Koľko?
- Acht. - Čo? - Acht.
Áno, osem!
A koľko vy?
- Seven. - Sedem a osem.
My päť! To sa dalo čakať.
William včera zabil dvoch Frlcov, ktorí na nás už hodiny pálili.
Ak bude takto pokračovať, stane sa najlepším strelcom roty.
Všetci kamaráti poškuľujú po tvojej vianočke,
ale my s Williamom si ju strážime.
Láskyplné pozdravy od nás oboch.
Ešte ste tu? Myslel som, že už pre vás prišli.
Čakali sme, ale žiadne auto neprišlo.
Na štábe sa asi včera oslavovalo a ešte sa neprebrali.
Práve mi volali zo štábu.
Že vraj ste bez stopy zmizli.
Považujú vás za dezertéra.
Povedal som im, že ste tu so slečnou Sörensenovou.
Že ste prišli zaspievať kamarátom.
To na nich zapôsobilo.
Tak, že vás mám mať na očiach, dokiaľ si po vás neprídu.
Slečna Sörensenová sa vráti do Berlína.
A vy pôjdete do väzenia. Na dva týždne.
Za odoprenie poslušnosti tvárou v tvár nepriateľovi.
Odoprenie poslušnosti tvárou v tvár nepriateľovi!
O čom to vlastne hovoríte?
Čo máte zajtra na programe?
Futbalové stretnutie?
A potom aperitív s dôstojníkmi odnaproti?
Alebo strieľať ľudí ako zajace, potom, čo ste s nimi pili šampanské?
Tak čo, pán nadporučík?
To predsa už nemá žiadny zmysel.
Umieranie bude zajtra ešte absurdnejšie ako včera.
Držte hubu, Sprink!
Máme ešte kávu?
Felix!
Prekliaty kocúr!
- Je tu francúzsky poručík? - Áno. Práve prišiel.
Čo tam robíte? Povedalo sa, každý u seba.
Ja viem, ale...
Naše delostrelectvo na vás spustí o desať minút paľbu.
Navrhujem, aby ste sa išli schovať k nám do zákopu.
Keby vás vystriedali, tých nových by som neprišiel varovať.
Zastrelili by vás, len čo by ste vstúpili na územie nikoho.
Ako inak!
Držte hubu, Sprink!
To bol zásah!
Prepáč.
Krucifix, zase to stavať odznova!
Prepáčte. To je list pre moju ženu.
Vraveli ste, že...
Paľba je zastavená.
Je čas ísť späť.
Dúfam, že vojnu prežijete.
Toto zďaleka nie je koniec.
Myslím, že naše delostrelectvo na váš útok odpovie.
Ako inak.
Tak to bolo asi všetko.
Rád som vás poznal.
Možno... za iných okolností by sme mohli...
Áno, to by sme mohli.
Možno prídete na pohárik do Rue Vavin. Ako turista.
Áno.
To by bolo super. Hovorí sa to tak?
Áno.
Viete po francúzsky lepšie ako ja po nemecky.
Na tom nemám zásluhu. Vaša žena nie je Nemka.
No...
- Tak veľa šťastia. - Aj tebe.
- Do videnia. - Veľa šťastia.
Do toho, chlapci!
Pán poručík!
Keď sme boli u nich, zistil som polohu ich guľometov.
Hádam som na nič nezabudol.
Jörg!
Čo tu robíte? Všetci odišli.
Chceme sa vám vydať ako zajatci.
Ako to myslíte? To predsa nejde!
Ako nadriadeným vysvetlím, že ste boli v našich líniách?
To nemôžem. Vráťte sa do svojich zákopov. Sranda sa skončila.
Pane,
keď sa vrátime na nemeckú stranu, rozdelia nás.
Posaďte nás do väzenia, ale nechajte nás spolu.
Veľmi vás prosím.
- Couturier! - Poručík?
Odveďte tých dvoch do zázemia.
Sú to zajatci! Dajte ich do školy, ja pôjdem niekam inam.
A zostanete s nimi, aj tak sa zajtra vraciame.
Pán poručík!
Dali by ste to Červenému krížu? Je to dôležité.
Ponchel!
Morallec, kde je Ponchel? Už ho hodinu zháňam.
Vraj sa šiel napapkať.
Napapkať?
Moja drahá, spomienky na teba sa držím ako horolezec lana.
Ten chudák zahynul v zákope.
Nech si prezident Poincaré kľudne príde zabrať späť Lotrlnsko!
Nasádzali nám šesť gôlov, ani sme sa nestačili otočiť.
Potom nám povedali, že hrajú v Mníchove, v klube Bayern.
Nikdy nezabudnem na hlas tej ženy!
Zostal som v pokoji v zákope.
Radšej skapem, ako by som si prlpil s tou zberbou.
Majú lepšie zákopy, to áno.
Ten Škôt, ktorý robí fotky, nám ich vraj budúci rok ukáže.
- Aspoň sa opäť zídeme. - Mám adresu jedného z Bavorska.
S Angličanmi sme prljali pozvanie Škôtov.
Silvester oslávime spoločne.
Zaspievame si škôtsku pesničku, čo nás naučili.
A prlpijeme tým lotrom,
ktorí si sedia doma v teple a nás poslali sem.
No tak...
Je váš.
Vrátite sa na svoju farnosť do Škótska.
Mám tu pre vás rozkaz.
Zostanem s trpiacimi a s tými, ktorí stratili vieru.
Zostanem tu.
Som veľmi sklamaný.
Keď ste žiadali povolenie doprevádzať brancov zo svojej farnosti,
osobne som sa za vás zaručil.
Potom som počul, čo sa stalo,
a modlil som sa za vás.
Som presvedčený, že to náš Pán Ježiš Kristus ma viedol
pri najvýznamnejšej omši môjho života.
Nechcel som sklamať jeho dôveru.
Chcel som doniesť jeho posolstvo všetkým bez rozdielu.
Tí, ktorí vám na Štedrý večer načúvali,
budú trpko ľutovať.
Ich pluk o pár dní rozpustia.
Na rozkaz kráľa.
Kde asi tí chudáci teraz skončia?
A čo si pomyslia ich rodiny?
Prepáčte, monsignor, chlapci sú pripravení.
Áno.
Čakajú ma. Budem mať kázeň k vojakom,
ktorí nahradia tých, čo zblúdili s vami.
Kiež by vás náš Pán Ježiš Kristus priviedol späť...
na pravú cestu.
Je to naozaj cesta Pána?
To nie je správna otázka.
Premýšľajte o tomto:
Ste naozaj spôsobilý...
zostať medzi nami, v dome nášho Pána?
Kristus povedal:
"Nemyslite si, že som prišiel na zem zaviesť pokoj.
Neprišiel som zaviesť pokoj, ale meč."
Evanjelium svätého Matúša.
Meč Pána je vo vašich rukách.
Vy bránite civilizáciu.
Sily dobra proti silám zla.
Táto vojna...
je totiž križiacke ťaženie.
Je to svätá vojna
za záchranu slobody na svete.
Musím vám popravde povedať:
Nemci nejednajú ako my,
nezmýšľajú ako my.
Oni nie sú ako my,
dietky božie.
Tí, ktorí bombardujú mestá obývané iba civilistami,
sú vari dietkami božími?
Tí, ktorí postupujú ozbrojení
a skrývajú sa za ženy a deti,
sú vari dietkami božími?
S božou pomocou...
musíte Nemcov zabíjať.
Dobrých i zlých, mladých i starých.
Zabíjajte ich všetkých.
Aby sa to všetko nemuselo začať odznova.
Pán s vami!
I s tebou.
Požehnaj vám všemohúci Boh,
Otec, Syn i Duch svätý.
- Amen. - Amen.
Všetci na svoje miesta!
- Na miesta! - Rýchlo!
Zostaň tu! Čo to robíš? Vráť sa!
Tak čo je? Zastreľte toho mizerného Nemčúra!
Na čo čakáte?
Strieľajte, do frasa! Koniec zábavy!
Na čo sa to hráte?
Zastreľte ho!
Strieľajte!
Opustite palebné pozície!
Hanbite sa, Gordon!
Hanbite sa.
To je blbá smrť zomrieť prezlečený za Nemca.
Čo si to stváral?
Jeden Nemec mi pomohol.
Bol som za mamou.
Dali sme si kávu, ako voľakedy.
Máte syna.
Volá sa Henri.
- Ako si sa mohol takto zapliesť... - To kázanie si nechajte od cesty.
Uvedomuješ si vôbec, čo sa tu stalo?
Tomu sa hovorí velezrada. Za to je trest smrti.
Ale dvesto mužov zastreliť nemôžeme. V tom je vaša záchrana.
Nehovoriac o tom, že sa teraz bratríčkujú všade možne.
Keď sa to dozvie verejnosť...
- Nikto z nás o tom nepovie. - To dúfam.
- Teda, to dá rozum. - Čo dá rozum?
Tí, čo to zažili, sa za to nehanbia.
Nebudú o tom hovoriť, pretože by im nikto neveril.
Nikto by ich nechápal.
Nechápem, ako si mohol! A to je časť krajiny okupovaná...
Krajiny? Čo vie krajina o tom, čo tu zažívame?
Čo robíme bez odvrávania? Niečo vám poviem.
Mal som bližšie k Nemcom ako k tým, čo kričia: "Smrť Škótom!"
Doma, nad plneným moriakom.
Trepeš nezmysly.
My dvaja si nerozumieme. Vy ste neprežili tú istú vojnu ako ja.
Tí naproti áno.
Pôjdeš so svojimi mužmi k Verdunu.
V jednom máš pravdu: Túto vojnu nechápem.
Ja som býval pri kavalérii.
Mal si tam urobiť kariéru, ako som ti radil.
V tejto vojne je lopata dôležitejšia ako puška.
Vojaci si vymieňajú adresy s nepriateľom, aby sa po vojne stretli.
Nehovoriac o mačke, ktorá mala na krku odkaz od Nemcov:
"Veľa šťastia, kamaráti!"
Mám rozkaz zadržať mačku paktujúcu s nepriateľom. Velezrada.
Až do odvolania...
Je z teba dedko, oci.
Volá sa Henri.
Čo to rozprávaš?
Ako to vieš?
To by si nepochopil.
Henri?
To nie je zlé.
Henri Audebert.
Snažme sa tú vojnu prežiť. Už kvôli nemu.
No...
Posaďte sa.
Do dvoch dní budete vo východnom Prusku...
bojovať proti ruskej armáde.
Dúfam, že pred nepriateľom ukážete svoju bojovnosť.
Vlak prechádza cez našu vlasť.
Ale vy svoje rodiny neuvidíte.
Prečo? To si dokážete domyslieť.
- Nech žije cisár Viliam! - Nech žije!
Toto teraz prepožičiavajú kadekomu!
Venované pamiatke nemeckých, britských a francúzskych vojakov,
ktorí sa na Štedrý večer 1914 na mnohých miestach frontu spriatelili.
Z DVD ripol a na HLS načasoval McLane (titles.box.sk)
Slovenské titulky Alena Kokavcová
Brickbox Digital Media 2007
Film je nakrútený podľa skutočných udalostí.
Akákoľvek podobnosť s žijúcimi či zosnulými osobami je čisto náhodná
a nie je zámerom autora.